År 2009 var tant Robin värd för morgonprogrammet-
År 2030
-på lokala kanalen i New York. Det sändes tidigt.
Hur tidigt?
Vakna, Mike.
-Allt ändrades. -Och nu följer...
-Hej. -Hej.
Såg du programmet?
Jag tänkte se det, men jag var upptagen med att sova.
Det tog hela natten. Åtta timmar åt skogen.
Det gör inget, men hör här. Efter sändningen...
-Hej. Är du Robin? -Ja.
Jag är Don, din nye kollega.
Don var Don Frank, en härdad veteran-
-som hade jobbat med 38 lokala morgonprogram i hela landet.
Killen var en legend.
Du kommer verkligen att få honom.
Jag tänker bara på hur bra vi kommer att bli i sändningen.
Och på soffan. Och på sängen och bordet.
Ja, ja. Jag går upp på taket nu...
-...och ställer mig där i fem minuter. -Ha så kul.
Det är precis vad hon gjorde.
Hon stod bara där.
Nej, jag ska säga som det är.
Det gjorde hon inte. Det här är vad hon gjorde.
Ja, ja. Jag måste ta en cigarett.
-Va? -Va?
Jag lovade att hålla tyst om det, men tant Robin-
- gillade att röka en enstaka cigarett.
Ibland blev den där enstaka cigaretten-
-mer än bara en enstaka.
Jag lämnade något liknande i min lägenhet.
Robin, upp på taket. Vi förbjöd dig att röka i lägenheten-
-efter du satte eld på träningsmattan.
Ja, ja, ja.
Men herregud, Robin.
Det är inte bara en hemsk ovana, utan även...
-Kan jag få en? -Visst.
-Va? -Va?
Farbror Marshall vill inte heller ni ska veta det här-
-men han rökte också ibland.
Han började som 13-åring, då han campade i Minnesota.
Kom igen, Marshall. Låt oss fira. Det är ju sommarlov.
Okej. Men bara en.
Det blir min första och sista cigarett.
Och det var den första av många sista cigaretter.
Bra. Jag har slutat. Aldrig mer.
Den sista cigaretten.
Vid det laget, hade jag hört det förr.
Min sista cigarett.
Vad gör du? Du har ju inte rökt på månader.
Gäller det McRib-mackan? Den är uppäten. Släpp det.
Jag oroar mig för jobbet.
De har anställt en ny chef för juridikavdelningen.
-Han kommer att avskeda folk. -Är du orolig för det?
Den nye chefen för juridikavdelningen heter Arthur Hobbs.
Är det Artilleri-Arthur? Din förre chef?
Arthur Hobbs var den elakaste chef som Marshall eller någon annan skådat.
Sist Marshall jobbade för honom, slutade det så här.
Jag slutar!
-Hyser han agg till dig för det? -Värre än så.
Ursäkta, vem är du?
Jag är Marshall Eriksen.
Vi skrek på varandra sist.
Och jag föreslog att du drar åt-
-det där stället-
-där man så att säga-
-tar hissen ner till avgrunden.
Det beskriver 95 procent av mina anställda-
-och alla i min familj, förutom min hund.
Han är en sådan fin hund.
Vi ses senare, Randall Wilkerson.
-Marshall Eriksen. -Gary Dinkersfield. Just det.
-Bra. Han kommer inte ihåg dig. -Inte bra.
Hobbes hatar Marshall, än sen? Han hatar alla.
Det är de han inte känner, som han avskedar.
Han avskedade precis vad-han-nu-heter.
Han avskedade vad-han-nu-heter, och vad-han-nu-heter var ovärderlig.
Jag förstår, men det är inte värt att dö för.
Vänta tills du blir avskedad. Då kan du begå självmord.
Som vad-han-nu-heter.
Numera är det han-heter-inte- något-mer.
Det var ju bara två cigaretter. Det klarar jag.
Så länge jag inte röker tre inom 24 timmar-
-blir jag inte beroende igen.
Vad kommer Lily att säga?
Lily kommer inte att få veta något. Jag har ett system.
Ja, Marshalls system.
-Hej, Lil. -Du har rökt.
Jäklar.
Nästa morgon såg Robin fram emot-
-att vara i sändning med ett riktigt proffs.
Tre, två, ett.
-Hej, jag är Robin Scherbatsky. -Och jag är Don Frank.
Två tonåringar arresterades i går när de stal en poliskärra.
Nej, förlåt. Ingen poliskärra, utan polisbil.
Skit också.
Hjärnsläpp. Visst är det hemskt?
Titta. Promptern går fortfarande.
Det var något om en kvinna som födde sitt barn på bussen.
Ingen idé att hoppa in halvvägs. Jag väntar tills det är klart.
Hon skar av navelsträngen med ett busskort.
-Vi är snart tillbaka. -Vi är ur sändning.
Vad fasen var det?
-Don, du sa hjärnsläpp. -Robin, du verkar vara bra...
...men det här är min 39:e sändning. Jag har lärt mig tre saker.
Undvik sushibuffén i Bismarck.
Gå inte på toaletten när mikrofonen är på.
Och vid den här tiden, är den enda tittaren-
-en halvfull slusk som sitter i underkläderna.
Vi börjar om fem, fyra...
Låt oss göra ett bra program för slusken.
Den halvfulle slusken uppskattar det.
Nästa dag, kände Marshall suget efter en cigarett.
Han höll på att bli galen, så han beslöt sig för att få lite luft.
Åh, nej. Du är väl inte här för att hoppa?
-Nej, nej. -Jag avskedade många idag.
Jag vill inte ha ytterligare en hoppare på samvetet.
Vill du ha en cigarett?
Nej. Nej, tack.
Vad synd.
Vet du vad jag saknar, Jeffrey?
Att umgås medan man röker ihop.
Folk är så utbytbara nuförtiden, men om man delar en cigg-
-uppstår ett starkt band.
-Vet du vad? Jag tar gärna en cigg. -Okej.
Jag är förresten Marshall. Marshall Eriksen.
Säg mig, Marshall Eriksen-
-skulle du vilja se ett foto på världens sötaste hund?
Här är han. Han är så fin.
-Hej. -Du har rökt.
Ja, jag har rökt.
Det var min tredje i dag.
Vet du vad det betyder? Jag är en rökare nu.
På väg hem köpte jag ett paket, en tändare och vikinglampa.
Den är ovidkommande. Jag gillade den.
Jäklar, Marshall.
Vi har redan fyra vikinglampor, och rökning dödar.
Jag rökte för att umgås med min chef.
Du skulle ha sett mig däruppe.
-Det är en söt hund. -Ja.
-Är det här dina barn? -Ja. Strunt samma.
Titta vad jag köpte i affären.
Där är han. Du kan klappa honom.
-Nej. -Gör det. Han gillar det.
Klia honom under hakan.
Jag bryr mig inte om dina skäl. Du vet vad jag tycker om rökning.
Ge mig cigaretterna.
Och tändaren.
Det kallar jag gott.
-Va? -Jodå. Tant Lily började också.
Alltid när Marshall åkte dit-
-drog han med tant Lily i fallet.
Vad gör du?
Jag försöker kontakta stadshuset...
-...för att få hit borgmästaren. -Åh, du är underbar.
Han kommer inte till en show med så få tittare.
Min koloskopi hade fler tittare än detta program.
Den var spännande.
Jag förstår inte varför du gör så här.
Du fick aldrig en jobbchans hos ett TV-bolag, men jag kan få det.
-Jag måste koncentrera mig. -Jag har jobbat på ett TV-bolag.
Har du?
Det var den bästa Labor Day-helgen i mitt liv.
Nyhetsuppläsarna sitter i ergonomiska stolar.
Det är som att sitta på moln.
Vilket var bra, för det var precis efter min koloskopi.
-Och omklädningsrummen. -Finns det sådana?
Det kan du slå dina söta hörlurar i backen på, Mike.
Man slipper byta om på restaurangtoaletten mittemot.
Det var rena himmelriket. Men när man väl vänjer sig-
-hittar de någon som inte går igenom en skilsmässa-
-och som inte luktar gin.
Och snart är man fast i ett karriärdött jobb-
-omgiven av folk utan karriärer, och berättar nyheter i kalsongerna.
Det där med underkläderna var ditt val.
Jag gillar inte att det smittar av sig.
Det ser bra ut, killar. Det känns bra, eller hur?
Jag vill döda honom. Men folk ser på programmet.
Ni ser på det. Det betyder två tittare bara här.
Åh, herregud. Ni har fortfarande inte kollat på programmet.
-Jo, det har vi. -Vi missar det aldrig.
Jaså? Vilken färg har TV-scenen?
-Svart. -Just det.
-Med silver runt kanterna. -Ja.
Inte er TV. Programmets TV-scen.
Om inte ens mina vänner tittar på det, vem ska då göra det?
Många.
Många som inte kan sova.
Den hemlöse som bor utanför varuhuset.
Folk som väntar på akuten, där TV:n är inburad-
-så man inte kan byta kanal.
-Har du några förföljare? -Ja.
Men inte ens Leonard vill titta på det.
Jag fattar inte att de röker där. Det är iskallt ute.
Kommer du ihåg när man kunde röka på barer?
Jag tror att den där sexiga tjejen ler mot mig.
Det är en stol. Men visst, stöt på den du.
Hör ni?
Marco.
-Polo. -Polo.
Det delar in vår grupp i rökare och icke-rökare...
-...och det är inte hälsosamt. -Du har rätt.
Kom, så tar vi en cigg.
-Va? -Va?
Jag är inte stolt över det.
Kolla bara. Ni röker, precis som oss andra.
Jag är ingen rökare. Jag röker bara i speciella situationer.
Efter sex, när jag är med tyskar. Ibland sammanfaller dessa.
Under sex och födelsedagar.
För att reta upp min mamma.
Före sex. På en segelbåt.
Dagen då Mets med säkerhet blir utslagna varje år.
Och, naturligtvis-
-för att jag är rädd för graviditeter.
-Varför röker du just nu? -Jag är jämt i ett tillstånd före sex.
Rökning kanske inte är så hemskt.
Det gör i alla fall att vi kommer ut i friska luften.
Hostan tränar verkligen magmusklerna. De har blivit markerade.
Hur glamoröst det än var, nådde vi bristningsgränsen inom en vecka.
Mår du bra, älskling?
Min hals känns faktiskt lite öm.
Tre trappor senare...
Jag slog honom i ansiktet med tidningen.
Min fru sa “Behandla inte din son så.”
Jag vet inte.
Michael, ring 112.
Åh, herregud. Ja, genast.
Jag heter Marshall, förresten.
Jag hoppas att Arthur mår bra. Pax för hans kontor i annat fall.
-Vi måste sluta röka. -Älskling, där sa du något.
Om jag inte hade börjat.
Tänk när jag var 13 år.
Om jag kunde gå tillbaka till det ögonblicket.
-Jag hatar den lille jäveln. -Jag med.
Det räcker nu. Vi slutar.
-Det gör vi. -Jag är stolt över er.
Jag har hört hur svårt det är för rökare som ni att sluta.
Som icke-rökare, beundrar jag ert beslut.
Jag vill hjälpa er. Ge mig era cigaretter.
Jag slänger dem en och en.
Du slutar, dockansiktet.
Jag brukar inte kalla dig det, men det låter bra med den här rösten.
Dockansiktet.
-Hej. -Hej.
Jag undrar om någon annan ska intervjua borgmästaren på TV?
Eller är det bara jag?
-Heja. -Heja.
Don kan dra, medan jag drar den här. Tänd den, Marshall.
Vi har beslutat att sluta röka.
Vad underbart.
Jag är trött på att ni tar mina cigaretter.
Vi klarar det inte om inte alla är med på det.
-Nej. -Du får sova med Marshall.
Lily, nej.
Förlåt. Du måste offra en för laget.
Jag vill inte sova med Marshall.
-Jag har sett blickarna. -Säkert.
Jag kan inte sluta nu. Inte innan mitt livs största intervju.
-Det är för stressigt. -Det är för stressigt!
-En till. -Ge mig en cigg.
Robin. Tänk efter en stund. Bloomberg är antirökarnas borgmästare.
Vill du verkligen komma dit och lukta rök?
Det är som att intervjua en vegetarian och lukta som en McRib.
Som om jag inte går igenom tillräckligt nu.
Du slutar.
Vi slutar allihop.
-Bra, jag slutar. -Bra.
Vi måste bara klara de första 24 timmarna. Efter det är det lätt.
26 timmar senare
Barney, måste du bita så högt på dina naglar?
Jag biter inte på dem.
Jag försöker suga ut nikotinet jag har kvar på fingrarna.
-Kan jag få lökringarna? -Har du dinosauriearmar? Här är de.
Vad tror ni cigaretterna gör just nu?
Tror ni de tänker på oss?
Om du inte slutar stampa med foten, ramlar den av.
Åh, Ted. Förlåt mig.
Jag borde flytta den närmare din bak.
-Jag är redo att göra det här! -Ted, jag...
Ingen av oss visste vad vi bråkade om.
Vi visste bara att vi vill röka mer än någonting annat i världen.
Robin klarade sig inte så bra heller.
Ursäkta att jag är sen. Någon använde mikron och hissen stannade.
-Vad gör du? -Okej.
Don, inte i kväll, okej?
Jag är nervös. Jag slutade röka...
-...för intervjun med borgmästaren. Så...
Åh, min lilla kära porslinsenhörning.
Varför gjorde du det?
Varför?
För att jag bryr mig, Don.
Jag bryr mig om programmet och min karriär.
Till skillnad mot dig, din idiot.
Du är slafsig och ohyfsad.
Om du bara jobbade hälften så hårt-
-som gummibandet på dina uttöjda kalsonger.
Det börjar bli personligt.
Det skulle det vara om jag sa att skälet-
-till att du hoppar från jobb till jobb, är att du är en förlorare.
En lat, vidrig förlorare.
Borgmästaren ställde in.
Vi börjar om fem, fyra, tre, två...
-Hej, jag är Robin Scherbatsky. -Så jag är en förlorare?
Ja, jag är en förlorare. Men jag har i alla fall accepterat det.
En modig tvättbjörn har livat upp patienterna på ett seniorboende.
Jag brukade vara sån.
Jag ville jämt ha mer och fick det aldrig.
Det är ett dödläge, Robin. Du blir inget nyhetsankare för ett TV-bolag.
Och du kommer aldrig att sluta röka.
Vad gör du?
Jag njuter av en cigarett.
Den får dig att slappna av.
Åh, så gott. Vill du ha?
-Kan vi vara professionella, tack? -Ja, visst. Professionella?
Vet du vem som har hand om kameran? En stol.
Vi är med i ett program som inte ens kameramannen vill se.
Därför ställde borgmästaren in. Därför hämtar Mike mat åt oss.
Därför kan du och jag njuta av denna cigarett i sändning.
-Nej, tack. -Varför inte?
På grund av våra miljontals, lättpåverkade tittare?
Om någon tittare misstycker, ber vi er ringa oss.
Numret ser ni i rutan.
Kom igen, Robin. Lev lite.
Det är nog Mike. Han brukar glömma vad han ska köpa.
-Hallå? -Rök inte cigaretten.
-Marshall? -Vi tittar allihop.
Vi är mycket lättpåverkade.
Om du röker cigaretten, kommer vi alla att börja röka igen.
-Tittar ni allihop? -Ja, det gör vi, vännen.
Och du ser fantastisk ut.
-Åh. -Du behöver inte göra det här, Robin.
-Du måste inte röka. -Kämpa emot, raring.
Tack för att ni ringde.
-Hon gjorde det. -Bra för henne.
Vi ska inte röka mer.
Ett undangömt paket finns på taket.
Jag är vaken. Och jag röker.
Robin, förstår du hur farligt det är att väcka en sömnrökare?
Det är okej. Jag köpte ett paket på vägen hem.
-Bra program. -Ja.
Men den där Don. Vilken storslägga.
Han bad faktiskt om ursäkt.
Jag menar när han ställde sig upp. Kalsongerna var avslöjande.
-Du borde dejta killen. -Ja. Inte i detta liv.
Inom tre månader dejtade de. Men det återkommer jag till.
Titta. Solen går upp.
Vet ni vad som passar perfekt just nu?
En sista cigarett.
Jag menar, den sista cigaretten någonsin.
Ja. Vi gör det.
Ja.
Okej.
Den sista cigaretten.
På tre.
-Ett. -Två.
Tre.
Efter det höll vi upp en tid.
Men det var inte någons sista cigarett.
Till slut slutade vi verkligen att röka.
Robin drog sitt sista bloss i juni 2013.
Barney rökte sin sista cigarett i mars 2017.
Lily rökte sin sista cigarett dagen hon försökte bli gravid.
Och Marshalls sista cigarett röktes dagen då hans son föddes.
Och min sista cigarett? Två veckor efter jag hade börjat dejta er mor.
Jag såg aldrig tillbaka.
Förlåt att jag slog dig.
Jag ville be om ursäkt genom att ge dig det här.
-Oj, hon är sexig. -Ja.
-En dag gifter du dig med henne. -Inte en chans.
Vi kan skatta oss lyckliga.
Ja, absolut.
Jag är i mitt tält.
Åh, nej. Vänta. Gör inte så där.
Ja...
Ha roligt för mig.